Filmen er basert på virkelige hendelser.
En del scener og dialoger er et utslag av kreativ frihet-
- heller enn en skildring av hva som virkelig skjedde.
Moren din er opptatt på kasinoet. Hadde du en fin reise?
Du husker ikke meg, men vi møttes da du gikk på skolen.
Jeg var eksamensvakt.
Du glemte nok det raskt etter at du sto på eksamen, hva?
- Bagasjen kommer på bånd 3. - Jeg har ingen bagasje.
- Moren din lengter etter deg. - Hvorfor er hun ikke her, da?
- Hun ville at jeg skulle hente deg. - Hvorfor?
Jeg er advokat. Jeg kan håndtere skilsmisser.
Jeg forstår.
- God dag, mademoiselle. - God dag, Mario. Ned på stranden.
Moren din venter.
- Du vet ikke hva du går glipp av. - Jeg får ørebetennelse av å bade.
Jeg unngår stranden.
- Har du en sigarett? - Ja.
- Du blir forkjølt. - Takk.
- Er Agnelet ditt ekte navn? - Ja visst.
- Det passer deg ikke. - Ikke det?
Du ligner ikke et lite lam.
- Hva ligner jeg, da? - Jeg vet ikke.
- Vi burde kanskje gå. - Vi har tid.
Jeg er lei for det, men etter flyreisen insisterte hun på å bade.
Det var dumt å sende deg. Hvor er hun?
I bilen. Jeg tror ikke hun liker kasinoet.
Dra hjem, Maurice. Du har jobbet nok i dag.
Jeg tar meg av det, takk.
Advokaten din er sjarmerende. Han smiler som en liten gutt.
Du har rett, frøken Horchstein, og han smiler veldig mye.
10 000 til fru? Kan jeg plassere sjetongene, frue?
12...? Og 18.
- Og... 30. - 30 også.
Vær så god, frue.
Vær så god å spille.
Ingen flere innsatser.
11 vinner.
- Du er veldig vakker. - Løgner.
Mario, kom an.
Du trenger kjoler, litt farge. Du går alltid i bukser og svart.
Den hårfargen får ansiktet til å se hardt ut.
Jeg farget det spontant i går. Jeg ville forandre meg.
- Straffer du deg selv for skilsmissen? - Du høres ut som Macha Béranger.
Jeg hører på radioprogrammene hennes på veien hjem hver kveld.
- Jeg kom tilbake for å jobbe. - Jobbe?
Tilbake til universitetet?
- Hva skal du gjøre? - Selge aksjene mine og åpne butikk.
En butikk? Hvorfor? Jeg beholder aksjene dine.
- Men... - Jeg vil ikke snakke om det.
- La meg lande først. - Ok.
Jeg vet at jeg er egoistisk, men jeg er så glad du er tilbake.
Unnskyld at jeg er så direkte.
Takk for at du kom, min herre. Du kalles det, hva?
Ja, men jeg liker ikke å kalles det. Si Maurice, som alle andre.
- Hvorfor går du alltid i dress, Maurice? - Din mors ønsker er min lov.
Du burde prøve, Maurice. Det er veldig lett...
Du vet ikke hvilken den flyr. Du må forutse dens bane.
- Det er god trening. - Ok. Jeg vet ikke om jeg kan.
Får jeg låne de?
Jeg overfører penger til kontoen din i morgen.
- Et forskudd på aksjene? - Nei, det er penger jeg gir deg.
- Jeg vil bare ha det som er mitt. - Jeg kan ikke kjøpe din andel nå.
Du sitter i styret. Du kommer til å se hvor alvorlig situasjonen er.
- Hvorfor selger vi ikke Palais? - Tøyser du? Det er livet mitt.
- Er det min tur? - Han er først.
- Trenger du hjelp min, fru Le Roux? - Nei, takk.
- Ville du treffe meg, herr Guérin? - Vi tapte mye penger i går.
- Hvor mye? - Fem millioner.
- Fem millioner? - På 30-40, mellom 21:30 og 22:45
- Jeg ville ikke si det på telefonen. - Har du sett overvåkningsfilmen?
Ja, alle spilte etter reglene. Du kan selv se.
Det må ha vært rigget. Du er ansvarlig.
- Croupieren kan ha blitt bestukket. - Vi betaler dem for å unngå sånt.
Du må akseptere tapet. Det er bare uflaks.
Skyld på uflaks. Spillerne kan ha fått forhåndsinformasjon om kortene.
- Mistenker du personalet? - Nei, vi tviler på deg.
- Hva er poenget? - Det kommer jeg til...
- Hvilke slutninger trekker du? - Det setter oss i en vanskelig situasjon.
Hvem kan tjene på det?
Har du lest dagens avis?
Fratoni legger inn bud på Palais.
Er det også uflaks?
- Anklager du meg? - Nei, det er en mistanke.
Jeg skal diktere avskjedssøknaden min.
Som hovedeier og styremedlem har fru Le Roux noe å tilføye.
Jeg motsetter meg det.
Robert Monnier, involvert i organisert kriminalitet og bedrageri.
Marcel Romero, nattklubbeier, innblandet i narkotikahandel.
- De er uatskillelige. - Har aldri sett dem.
En tysker, Hermann Valbecker. Svartelistet fra det engelske kasinoet.
En italiener, Natalia Borghini. En tidligere danser.
Den herlige gjengen tok dine fem millioner.
- Hvordan fikk du informasjonen? - Mine venner.
"Mine venner"... Ikke fornærm meg med sånt nonsens.
Den lokale politisjefen. Han vet noe om alle.
Hei på dere.
- Kom og drikk kaffe! - Jeg vil ikke forstyrre.
Vi er klare.
- Ha en god dag. - Får jeg bli med til Nice?
- Mario kan kjøre deg. - Vil du ikke?
- Jeg kjører motorsykkel. - Jeg kjørte motorsykkel i Nord-Afrika.
Jeg kommer med en gang.
Det er ikke trygt uten hjelm. Adjø.
- Hvordan går det med oppussingen? - Den er klar.
Det var en lekebutikk før. Takk for haien her om dagen.
- Jeg ville ikke uroe moren din. - Jeg har noe til deg.
- Til meg? - Ja, til deg.
- Vær så god. - Takk.
Det er "Odysseen". Du kan lese den for sønnen.
- Du har vel en sønn? - En sønn? Ser jeg så gammel ut?
Nei, men jeg har spurt litt rundt.
- Er du fri i kveld? Middag? - Jeg er ikke klar for noen ennå.
Jeg skulle bare takke deg for boken. Ikke sjekke deg.
- Unnskyld at jeg er så vanskelig. - Ingen fare.
Jeg vet ikke hva du har hørt, men du er ikke min type.
Jeg liker ikke sporty jenter.
Om du er redd for å spise middag, skal jeg ikke tvinge deg.
Ikke tro på alt folk sier om meg. Ha en god dag.
Ingen flere innsatser.
- Det gir ekko tomt. - Jeg merker det.
- Og Casino Ruhl? - De øker. Fratoni smører hendene.
- Han skal ikke få utmanøvrere meg. - Han har byen og mafiaen på sin side.
Du er litt trengt.
35 ganger innsatsen.
- Det blir 350, min herre. - Takk. Til deg.
- Vi må handle. Noen ideer? - Rydd opp i din egen bakgård først.
- Og det betyr? - Aksepter Guérins avskjedssøknad.
- En tequila, takk. - To.
Du burde drive kasinoet. Ta over som direktør.
- Jeg vet ikke om jeg kan det. - Det lærer du.
Som visepresident i styret har du dobbeltstemme. Og jeg støtter den.
Jeg bryr meg ikke om makt. Jeg liker markedsføringen.
350 familier er avhengige av selskapet. Ta ansvar for dem.
Du bryr deg kanskje ikke om makten, men du kan kjempe.
Her. Til den framtidige direktøren.
Maurice Guérins avgang som direktør for Palais de la Méditerranée er notert.
- Har vi en kandidat for stillingen? - Jeg foreslår meg selv.
- Det er ikke mulig. - Hvorfor det, herr Guérin?
- Du har ingen erfaring. - Klienten min er imot det.
Ja da, men jeg kan ikke la selskapet falle.
Eneste muligheten er å utpeke en jurist for å ta fatt med det.
- Det går ikke, det vet du. - Ingen andre kandidater? Da stemmer vi.
Alle som er for fru Renée Le Roux?
Fire stemmer for. Hvem er imot fru Le Roux?
Fire stemmer imot. Da er avstemningen uavgjort.
Du glemmer en ting, herr Guérin. Visepresidenten har dobbeltstemme.
Resultatet blir da fem mot fire til min fordel.
- Fem mot fire. - Det står i reglementet.
Du har selv skrevet det, herr Guérin, på herr Le Roux's initiativ.
- Har du ikke lest dem? - Ikke den tonen, unge mann.
Artikkel 16, paragraf... 3.
Vær så god.
Ja, faktisk. Med hjelp av dobbeltstemmen-
- blir fru Le Roux direktør for Palais de la Méditerranée.
Jeg har sett det, men jeg betrakter det likevel som et kupp.
Jeg motsetter meg det. Du har begått en stor feil.
Gratulerer. Henry hadde blitt stolt.
- Vi vant. - Takk, Maurice.
- Får jeg gi deg en klem? - Ja.
Bra.
- Blir du ikke? - Nei.
- Så glad jeg er. - Jeg er skrubbsulten.
Det tar jeg meg av.
Jeg må finne noen som kan støtte meg.
- Kjenner du til noen? - Ja, jeg.
Jeg kan henge av meg advokatdressen en stund.
- Jeg trenger noen fra kasinoverdenen. - Nei, du trenger en støtte.
Fienden din er Fratoni. Han kjøpte opp Menton etter å ha rigget et spill.
Tre millioner og 30-40. Virker det kjent?
- Skal du ikke spise noe? - Nei takk. Samme gjeng som på Palais.
Fratoni vasker mafiapenger.
Han setter kasinoet i knipe og siden kjøper han dem.
Han kommer ikke til Palais.
Du trenger noen i ditt ringhjørne.
Er ikke vi et godt team? Så du Guérins uttrykk?
Som en torsk som hiver etter luft.
- Jeg skal tenke på det. - Takk.
Vær så god.
- Man blir trist av å stirre inn i ilden. - Hva skal jeg se på da?
Vet ikke. Meg, kanskje? Hvis det ikke gjør deg enda mer trist.
- God dag. - Trenger du hjelp?
Nei takk. Jeg bare kikker.
Så fine.
Var det en sånn du ga til Maurice?
Han sa at vi minnet om hverandre.
- På hvilken måte? - Jeg vet ikke. Han ga ingen eksempel.
Ikke utseendemessig iallfall.
- Er du venn av ham? - En av elskerinnene hans.
Jeg heter Zoune. Jeg er ikke her for å lage en scene.
Det betyr at du enten sier noe dumt eller stygt. Eller begge deler.
Jeg ville bare treffe deg. Jeg er sykelig nysgjerrig.
Jeg vet at han ikke holder seg til en kvinne.
Men han beskytter friheten sin mer enn noen av oss.
Du må ta litt feil nå. Vi er ikke noe kjærestepar, bare venner.
Han får alle til slutt.
Hva skal jeg gi ham? Han samler på La Pléiade-utgaver.
Jeg står mellom Hemingway, Rimbaud eller Gide.
Jeg sa at vi var sammen. Verten foretrekker par.
Det er ikke Taj Mahal, men det er friskt... og ledig.
Det fins ingen rom man kan henge en krystallkrone i.
Jeg vil ikke ha mye møbler. En lenestol, bord. Jeg vil ha frie flater.
Frøken Le Roux, er en dame med stil.
- Er det hva du har tenkt deg? - Jeg hadde ikke tenkt noe spesielt.
- Hva syns du? - Den er ikke til meg.
Terrassen er favoritten min.
Ikke mye til utsikt, men du kan sole deg naken.
Så fin den er. Jeg kan dyrke krydder. Timian, basilikum...
Og litt cannabis. Blir du tatt, ringer du advokaten din.
- Foretrekker du dette framfor villaen? - Villaen er mors.
Et lite soverom. "Det bader i lys", som de sier.
De har latt en seng stå. Litt hard.
Jeg kan fikse det.
Nå er fjærene borte.
- Takk. For en fin kjole. - Takk.
- Ja, frue. - Noen har vært på kontoret mitt.
Jeg vil at låsen skal byttes i dag. Jeg tar meg av nøklene.
- Hallo? - Forstyrrer jeg?
Jeg har funnet en kule på kontoret.
Jeg er ikke overrasket. Du burde skaffe en livvakt.
Det ville Fratoni likt.
Har du tenkt over tilbudet mitt om å jobbe sammen på Palais?
- Jeg liker ikke at du er så direkte. - De prøver å skremme deg.
- Ansett meg. - Jeg har ikke bestemt meg ennå.
Du er altfor pågående.
- Er jeg for tung? - Hvorfor spør du om det?
- En jente på skolen sa at jeg var tung. - Gjorde hun? Hva sa du da?
De veide oss. Hun veide 19 og jeg 25.
Gjorde du? Det er helt normalt.
Gutter veier mer enn jenter. Det er normalt.
- Det er fru Le Roux' sekretær. - Et øyeblikk.
Pappa! Det er fru Le Roux' sekretær.
Det har skjedd en ulykke. Noen har slått henne ned.
Hun er på sykehus...
Gå av sted.
Har de skrevet henne ut, er det vel ingen fare?
Jeg håper hun blir bedre. Det skjedde da hun gå på posten.
Hun besluttet å slå tilbake. Hun har det bra. Det er et mirakel.
Takk for at du ringte.
God dag.
Fratoni vil senke kasinoene på sørkysten. Noen spørsmål?
- Hvordan vet du at det er mafiapenger? - En politirapport...
Der blir Fratonis nærmeste medarbeider identifisert, Cesare Valsania.
Han er den calabriske mafiaens bankier. Her er en kopi.
Er det lett å vaske penger på kasinoet?
Hvis kasinoet er med på det, ja.
En spiller med mye penger dukker opp og veksler mot sjetonger.
Han spiller og taper litt. Går siden til kassereren og veksler inn sjetongene.
Pengene er nå hans gevinst og helt lovlige.
Kan du fortelle mer om ulykkestilfellet?
Jeg skulle gå på posten. Jeg fikk et slag i hodet og besvimte.
Jeg så ingenting.
Takk.
- Jeg hørte om ulykken? - Ulykken? Du spøker.
- Det vil Fratoni at man skal tro. - Er det derfor du er ute etter ham?
- Som Jeanne d'Arc. - Absolutt, og jeg nyter det.
- Te? - Nei takk.
- En teltseng? - For å unngå bilturene hit.
Her er jeg døgnet rundt nå.
Jeg er glad for å se deg. Det er lenge siden. Sett deg.
Fortell hvordan det går for deg. Jeg savner deg.
Savner du meg? Du kommer aldri til butikken min.
- Bøker... - Det er ikke bare bøker.
Det fins mange afrikanske og asiatiske ting.
- Jeg må få puste, mamma. - Ja, men pust da.
- Fikk du mitt krav? - Ja.
- Jeg vet hvor sta du er. - Jeg vil bare ha min andel av arven.
- Jeg ønsker du tok tak i det. - Forstår du ikke situasjonen min?
Jeg ble slått ned og vrikket ankelen.
- Skal du presse meg da? - Det er alltid feil tidspunkt for deg.
Du kontaktet gudfaren din. Han syns også du skal besinne deg.
Jeg er ikke sprø, mamma. Jeg vil bare ha pengene mine.
Ikke skrik. Du skal få pengene dine. Bare ikke nå.
- Om to år kommer Palais... - Da er det verdiløst.
- Ikke si sånt. - Ok, men det tenker jeg.
- Alle vet at du er håpløs. - Hvem er alle?
Jeg venter ikke i to år.
Takk for besøket.
- Følg datteren min ut. - Jeg finner vegen ut selv.
- Gråter du? - Ingen fare. Glem det.
- Jeg ber om tillatelse å komme om bord. - Godtatt.
Vær så god. Jeg kunne ikke velge roman.
Det er en notatbok. Du kan skrive din egen historie.
- Får jeg se? - Ja, vær så god.
Jeg sorterte bildene mine.
Du og Jean-Pierre var et morsomt par.
Er det deg?
Mamma tvang meg til å danse ballett. Jeg slet med posisjonene.
Det var et mareritt. Som jeg hatet henne.
- Jeg liker fotoet. - Virkelig? Hvorfor?
Jeg vet ikke. Uttrykket i blikket ditt.
Hvilken musikk liker du?
- Får jeg lov? - Ja.
Jeg spilte det inn i Afrika. Lydkvaliteten er ikke god.
Litt forskjell fra balletten.
- Kan du danse til det? - Lite grann. Jeg har lært.
- Du får ikke le. - Nei da.
- Du trengs i kassarommet. - Nå?
Kassasjefen sa at det hastet.
- Hva er det for musikk? - Jeg vet ikke.
Gratulerer, Renée.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Takk.
Da blåser jeg vel ut lyset.
- Var det din tåpelige ide? - Absolutt. Jeg har også en gave.
Kommer straks tilbake.
Jeg forlater dere.
- Jeg er glad for at du er her. - Maurice insisterte.
- Så fin den er. Er den indisk? - Nei, afrikansk.
Du leter etter en kasinosjef...
Maurice håper å få den posisjonen. Han passer for oppgaven.
Ikke prøv å påvirke meg. Jeg kjenner hans styrker og svakheter.
Han er advokat med litt for høy haleføring.
Du kan være så skremmende hard.
Her.
- Jeg drikker ikke. - Du kan vel skåle for din mor.
Ja, må hun leve, Renée.
Smør inn de delene som kjøles ned mest.
- Du har ikke noe imot det? - Nei, jeg liker huden din.
Du burde ikke svømme i dette været. Du blir forkjølt.
Jeg er ikke redd for kulde.
- Vakre diamanter. Hvor kommer de fra? - Namibia, tror jeg.
Virkelig. Får jeg se litt nærmere?
Man kan se på formen hvilken type av diamantåre den kommer fra.
Denne er et eksempel fra gruvene i sørvestre Afrika.
Jeg hadde gjerne vært med på bursdagsfesten...
Hun er en fantastisk ung kvinne.
- Får jeg veksle disse? - Selvsagt. - 10 000.
8, 14 og lave nummer.
- 8, 14 og lave nummer. - 2000 på 13.
Ja?
Får jeg presentere herr Briault, den nye kasinosjefen.
God dag.
- Hvem er Briault? - Han har jobbet på innenriksministeriet.
Og han har drevet fem kasinoer. Store kasinoer.
- Hvorfor gjør du dette mot meg? - Jeg har valgt en kompetent mann.
Jeg bestemmer selv over virksomheten min.
- Vil du ikke spise? - Nei, appetitten min er ødelagt.
- Ikke vær barnslig. - Jeg ofret praksisen min for dette.
Nei, praksisen din har aldri fungert, og det er ikke min feil.
- Jeg har alltid støttet deg. - Jeg har støttet deg økonomisk.
- Du har bare betalt honorar én gang. - Du hjalp meg drive inn litt gjeld.
- Det er ikke alt jeg har gjort. - Hva mer har du gjort? Minn meg.
Du har gitt meg råd. Ganske relevante iblant.
- Alle vet at du er intelligent. - Du behandler folk som tjenere.
- Datteren din har rett. - Ikke bland henne inn.
- Hva var det du sa? - Du gjør meg forbannet.
- Hva holder du på med? - Lojaliteten min har grenser.
Jeg er ikke din rådgiver mer.
God dag. Takk.
Jeg har ikke flere sigaretter. Har du noen?
- Prøv å roe deg. - Jeg er i en knipe.
- Unnskyld at jeg plager deg med dette. - Det er ingen fare.
- Kan jeg hjelpe deg? - Hvordan det?
Jeg vet ikke, men du kan regne med meg.
- Jeg tabbet meg ut foran heksa. - Det kreves mot for sånt.
Mot gir ikke mat på bordet. Jeg må redde praksisen min.
Nå slipper jeg iallfall dresser med vest.
Det er alltids noe.
- Hvor mye trenger du? - Nei, jeg vil ikke at du skal rømme.
Jeg gjør hva jeg vil med pengene mine.
- Holder det? - Jeg vil ikke ha dem, sa jeg.
Betal tilbake når du kan.
Jeg vil gjøre det.
Takk.
- Fikk du beskjedene mine? - Ja, jeg ville ikke svare.
- Hvorfor ignorerer du meg? - Jeg kranglet med Renée. Jeg sa opp.
- Så bra for deg. - Hun var min største kunde.
Jeg er lei av familien Le Roux. Vi hadde det moro. Nå er det slutt.
- Slutt? - Ja, tenkte jeg.
Hvis du ikke vil se en mann i rennesteinen.
- Du har vel andre kunder. - Det er ikke samme type kunder.
Hør her. Jeg velger en tilfeldig.
- Spiller du inn samtalene? - Jeg klipper dem og arkiverer dem.
- Det må ta en evighet. - Nei.
Man arbeider raskt når man er lat av naturen.
- Jeg får ikke ut noe på forsikringen. - Har du klaget?
- Nei, ikke ennå. - Gjør det.
Hva vil det koste? Jeg har ikke råd til honoraret ditt.
Jeg er de fattiges advokat i et stygt kontor.
Ha det, Agnes Le Roux. Du finner nok en ny kamerat.
Jeg vil ikke ha en kamerat.
Hva vil du, da?
Vet du engang det selv?
Gå, hvis du ikke har noe å si.
Det er greit om du ikke liker meg. Jeg vil bare vite det.
Mener du at du liker meg?
Du kjenner til Zoune. Hun kom til butikken din.
Hun venter på meg.
Jeg vet at du har en masse elskerinner.
- Skremmer det deg ikke? - Nei. Jeg er ikke feig.
Jeg advarer deg. Jeg er slitsom jævel.
Jeg er med henne til midnatt. Jeg kan komme etter det.
- Fremdeles ingen spotlights? - Belysningen er dårlig.
Jeg trenger en her og en her for disse.
- Har ikke arvingen råd med det? - Jeg venter ennå på min andel.
Som Renée driver forretningene vil det ikke være noen andel igjen.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Jeg har sendt et formelt krav.
- Sånn gjør man det ikke. - Hvordan gjør man da? Det er din jobb.
Jeg jobber ikke for Le Roux lenger, men du får gjerne ansette meg.
Kom til kontoret, så gjør vi det rett.
Jeg vil bare ha det jeg har rett til. Det er helt normalt, hva?
- Si at jeg har rett. - Det er klart at du har rett.
Jeg vet bare ikke hvordan jeg skal løse det.
Jeg har en ide som ville interessere Fratoni.
- Fratoni, gangsteren? - Det er det moren din påstår.
- Kjenner du ham? - Han er også frimurer.
For meg er han bare en vanlig forretningsmann.
- Er de ikke fine å se på? - Jeg er beæret av invitasjonen.
Ta det rolig. Du har sluttet hos dronningen. Lev livet.
- Her er vi uformelle. Limonade? - Nei takk.
Jeg elsker dyr. Håper du gjør det også.
Se på hesten. Hva kan være vakrere?
- Har du vunnet mange løp? - Hvem bryr seg?
Det er ikke derfor jeg driver med avl. Vær så god og sitt.
La oss snakke tall. Hvor mye vil arvingen ha?
Vi har ikke kommet fram til en eksakt sum.
Kom an. Du kaster bort tiden min.
Jeg er med om hun saksøker moren sin.
Hva vil dritten å koste meg? Jeg kaster ikke penger rundt meg.
- Jeg må snakke med Agnés. - Tid for mitt insulin.
Hva om summen tilsvarer arven? Vil det fungere?
Hvor mye?
Tre millioner.
Jeg overfører det til en sveitsisk bank. En telefon er alt som trengs.
- Du kunne anstrengt deg litt. - Jeg foretrekker å overlate det til deg.
Kalde føtter? Det er ikke for sent. Skal jeg be Fratoni avblåse det hele?
Nei, vi gjør det.
Jeg vil bare kjenne deg nær meg.
- Her, ta imot. - Takk.
- Gjør du noe i kveld? - Familien og siden Francoise.
- Du, da? - Ikke noe spesielt.
- Vær så god. - Takk.
- Du har venner. Hvorfor går du ikke ut? - Venner?
Du er faktisk den eneste jeg vil treffe.
- Skal jeg pakke den inn også? - Nei, den er til meg.
- Vær så god. - Takk.
- Adjø. - Ha en god dag.
- Butikken din er fin. - Den begynner å gå bra.
- Du ser vakker ut. - Jeg er forelsket. Det skjer ikke ofte.
Aldri, så langt.
Du burde kanskje ikke ses med ham. Ikke med Fratoni heller.
Jeg gjør som jeg vil. Du trenger ikke formane meg lenger.
- Jeg er ingen liten jente. - Han vil gjøre deg ulykkelig.
Han er gift og har barn. Og Fratoni er ute etter meg.
Maurice er skilt. Han trenger ikke stå til ansvar overfor noen.
- Han er bare ute etter penger. - Mine penger er en del av meg.
- Jeg trenger litt farge på tilværelsen. - Du fortjener bedre enn det.
Om det er alt du har å si, kan du gå.
- Det er mitt ansvar å beskytte deg. - Ved å skyte elskeren min?
Agnés er her. Sammen med advokat Agnelet.
De venter på deg.
- God morgen. - God morgen, fru Le Roux.
Før vi begynner. Hva gjør Agnelet her når han ikke lenger er min advokat?
- Han er min advokat. - Men du ga meg fullmakt til å velge.
Din signatur fra 18. oktober 1976. Herr Briault representerer deg.
- Bortsett fra at jeg selv er her. - Du ga meg fullmakt til å velge.
- Jeg tilbakekaller den. - Tilbakekaller den?
Den fullmakten ble aldri lagt fram for styret, så den er ugyldig.
Agnés trenger ikke representeres av noen.
Det stemmer. Er Agnés Le Roux er til stede-
- og ønsker å delta, så har hun rett til det.
De ansatte har gått med på lønnsnedgang under min ledelse.
Vi håper å kunne gjenopprette underskuddet de kommende årene.
Jeg ber dere derfor å stemme på meg, så jeg kan fortsette med mine planer.
Før dere stemmer, vil jeg høre hva dere har å si.
Tross optimismen din er din ledelse for eventyrlig.
Du har personalet med deg, men du lover gull og grønne skoger.
Vi trenger en ny i ledelsen. Jeg stemmer imot deg.
Du blir ikke kvitt meg. Vi har halvparten av stemmene. Uavgjort hjelper ingen.
Framtiden for bransjen og 350 familiers trygghet står på spill.
- De fortjener en kompetent leder. - Mener du en som Fratoni?
Jeg ber dere stemme på meg. Det eneste jeg vil, er å redde Palais.
La oss stemme.
- Jeg stemmer imot. - Imot.
- Imot.
- Jeg stemmer for. - Jeg stemmer for fru Le Roux.
For.
Agnés?
- Jeg stemmer imot. - Hva holder du på med?
- Agnés? Agnés? - Jeg stemmer imot.
Agnés Le Roux svikter moren.
- Unnskyld at jeg er sen. - Ingen fare.
Du er en stjerne nå.
Slutt å lese det om og om igjen.
Hadde dine 10 stemmer gått til Le Roux, hadde det blitt uavgjort.
Din mor hadde ikke blitt gjenvalgt.
Det er ingen grunn til å føle skyld.
Hører du?
Unnskyld.
- Fin. Er det din brors? - Det er ikke broren min.
- Får jeg se? - Vær så god.
- Hva vil han ha? - Han er interessert i motorsykkelen.
- Han trodde du var broren min. - Gjorde han? Vi er ikke like.
- Har du søsken? - En bror. Det skilte to år mellom oss.
Men vi så ut som tvillinger. Se.
Han studerte medisin.
Han låste seg inn for å studere til eksamen.
En dag fant vi nøklene hans. Han var borte.
- Borte? - Liket ble funnet i Marseilles.
Han hadde tatt livet av seg.
Jeg måtte identifisere ham. Foreldrene mine var på ferie.
Jeg ba dem komme hjem, men de sendte bare penger til begravelsen.
Jeg var alene på kirkegården.
Kom an.
Pengene ble overført av Jean Dominique Fratoni 12. juli.
De har blitt delt mellom deres respektive konti.
Takk.
To dokument for advokatens fullmakt.
Når jeg har skrevet under har kun Maurice tilgang til kontoen, bortsett fra meg?
Stemmer. Og du har også tilgang til herr Agnelets konto.
Ingen tidsbegrensning. Hver og en har full tilgang til den andres konto.
Det er ikke helt vanlig, men dere er enige, hva?
Ja.
- Vi vil også ha en bankboks. - Med gjensidig adgang.
Veldig bra.
Takk.
- Nå er du på det tørre igjen. - Takket være deg.
Ikke tro at du har kjøpt meg. Jeg er ikke til salgs.
- Det forandrer ingenting mellom oss. - Hvorfor sier du det?
- Jeg krever ikke noe av deg. - Din mor blandet alltid sammen rollene.
- Jeg er ikke min mor. - Heldigvis.
- Kan du ikke banke? - Mario, kjør hjem fru Le Roux' ting.
Trengs ikke, Mario. Jeg trenger ingen limousin mer.
- Jeg vil ikke skylde mafiaen noe. - Du har blitt besatt av mafiaen.
Er det en måte å skjule dine egne dårlige lederevner?
Etterfølgeren din har utnevnt meg til teknisk sjef og controller.
Jeg vil gjerne kontrollere de dokument du tar med deg.
Er denne skarp nok?
- Er det ikke for høyt? - Nei, det går bra.
Hjelp meg å fortelle personalet at vi stenger butikken.
- Hvorfor? - Palais er konkurs.
Retten vil finne kjøpere.
Vi forklarer for kjøperne at det ikke er verdt det.
- Jeg vil at du spisser til tallen. - Jeg er nok ikke rett mann for jobben.
Du kan de der venstreideene Du kan formulere det.
- Med en gang? - Ja, de er alt her.
Mine damer og herrer.
Tross våre anstrengelser har vi ikke klart å snu tallene.
Vi er for øyeblikket konkurs.
I dag har vi kontaktet bobestyreren i Nice-
- med en fortegnelse over våre aktiva og passiva.
Vær så snill...
Vær så snill... Vi har gjort alt vi har kunnet for å unngå dette.
Men tapene fra fru Le Roux' ledelse, ga oss ikke noe valg.
Jeg kan love dere at deres lønn utbetales ved månedsskiftet.
Etter det, da?
Jeg kan forsikre dere at alt overskudd vil gå til å kompensere dere.
Du sparker oss ut!
Vi sittestreiker.
Sittestreik.
Vi okkuperer selskapet!
Kom inn, Mario.
- Det er første gang du har bedt meg inn. - Og siste. Jeg må selge nå.
- Vær så god og sitt. - Fratoni stenger Palais.
Han bryr seg ikke om Palais. Han vil selge det til rådhuset.
I årevis har Médecin villet bygge luksusleiligheter der.
- 350 familier uten inntekt. - Jeg trodde ikke det skulle gå så fort.
- Kan jeg hjelpe deg? - Nei, Mario. Dra hjem til familien din.
De er hos foreldrene mine i Napoli over helgen.
- Har du spist? - Nei.
- Hva med en omelett? - Jeg er ikke noe godt selskap.
Bortsett fra fotball fins det ikke mye jeg kan konversere om.
Da prater vi fotball.
- Jeg nyter mer vin nå. - Det blir sagt et det er godt for deg.
- I kveld stemmer det. En skål for oss. - Det kommer til å gå bra.
Unnskyld at jeg sier dette, men det er din datters feil at vi sitter her.
Hvorfor gjorde hun det? Vi har alle snakket om det.
Det blir sagt at det ikke var hennes stemme som felte deg-
-men at det ble 50/50 og uavgjort.
Ingen forstår noe. Gjør du det? Har du en forklaring?
Hun ble manipulert. Agnelet er min forklaring.
Jeg vil ikke blåse det opp som avisene - men å svikte moren sin.
Jeg ville aldri tilgitt henne. Du trenger ikke unnskylde henne.
Å gjøre det mot sin egen mor er kriminelt.
- Vi snakker ikke mer om henne. - Men det er sant. Det vet du.
I bakspeilet kan man se hva folk går for.
Unnskyld meg... men jeg må få være alene. Jeg må legge meg.
Jeg har adressen din. Jeg sender referansene til deg.
- Ta det rolig. - Takk, signora.
Frøken Le Roux, det er telefon til deg.
Agnés, det er Maurice. Sønnen min har feber.
- Det er ok, Maurice. - Jeg kan ikke forlate ham.
- Jeg er lei for det. - Det spiller ingen rolle.
- Vi tar det en annen gang. - Jeg må bli hos ham.
Hold opp, pappa.
- Herr Fratoni syns at vi skal pusse opp. - Jeg har noe til deg.
Har du en cowboy-drakt? Nå har du en iallfall.
- Hva sier man da? - Takk.
Hvis du vil kan du og mammaen din komme og se på hestene mine.
Kan du ri...? Da skal jeg lære deg.
- Skal vi åpne? - Ja, åpne den.
Men, se! En hatt.
Få se hvordan du ser ut?
- Hvordan er det med jenta Le Roux? - Jeg vet ikke.
- Du treffer henne vel, håper jeg. - Ikke så mye lenger.
Det er ikke bra. Dette er ikke bra.
Jeg hørte at hun har kjøpt en Range Rover.
Det virker som om hun vil bruke opp alle pengene.
- Hun vil kjøpe en sauegård. - Og leve med deg på den?
Hun trenger noen døgnet rundt. Det er ikke meg.
Hold opp. Jeg hater det der.
Jeg vil reise bort med deg.
- Sørover. Hva med Marokko? - Med tanke på din Range Rover?
- Bli med og se på den. - Biler er ikke min greie.
Hold opp, du er gjennomvåt.
Tørk deg. Hold opp!
- Skal du jobbe i ettermiddag? - Nei, skal du?
Ja.
- Hvordan går det med kontoret? - Jeg prøver å få det på føttene.
- Med Fratonis hjelp? - Ja, lite grann.
Han spør hele tiden etter deg. Han er redd dere skal forsones...
før salget er gjennomført.
- Kommer du for ham? - Jeg er her for å treffe deg.
- Jeg er ikke fornøyd med det du gir meg. - Jeg er her. Hva mer kan jeg mer gjøre?
Andre menneskers fordømte følelser.
Jeg gjør alt for å unngå dem. Jeg orker ikke konsekvensene.
Jeg bryr meg ikke om deg like mye som du bryr deg om meg.
Er det min feil? Jeg har ikke bedt om å bli elsket.
Jeg kan ikke late som om jeg er forelsket.
Det er kanskje vondt å høre, men sånn er det.
- Vi kunne rømme sammen. - "Rømme"? Du lyder som en tenåring.
Skal vi skjære initialene våre i et tre også?
Har du virkelig vært gift i fem år?
Reise bort med deg for å se deg gråte? Nei takk.
- Jeg lover å ikke gråte. - Hør på meg, Agnés.
Elsk meg ikke for mye. Jeg får panikk av det.
Det var bedre da vi var venner.
Jeg er lei av å prate med meg selv. Jeg prater med deg i stedet.
Jeg vet at den verden vi hadde sammen, kommer vi aldri til å miste.
Men si at det holder er å begrense seg. Vi kan finne opp noe nytt.
Klokken 05.00 og Agnés sover ikke.
Istedenfor å snakke med en fraværende, bestemte jeg meg for å skrive.
Jeg må få vite hvor du er. Det har jeg ikke visst på en stund.
Å, gutten.
Hvordan føler du deg? Hva har du gjort i dag?
- Jeg har tegnet. - Jaså?
Vent her. Ikke gå noen steder.
Kom her. Hva gjør du her? Hva vil du?
Jeg ville se deg med sønnen din.
- Du har ikke noe med ham å gjøre. - Jeg er lei for det.
- Hvorfor er du så aggressiv? - Jeg liker ikke å bli forfulgt.
Hadde du regnet med å bli presentert?
Her er prinsesse Le Roux, arvingen.
Jeg vil ikke krangle, men dette... Jeg trodde ikke dette om deg.
- Be om unnskyldning... Nå! - Hold opp.
Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det.
- Jeg angrer på det. - Å angre noe er lett.
Det er vanskeligere å be om unnskyldning.
Jeg spøker ikke. Be om unnskyldning.
Jeg ber om unnskyldning.
Nå vil jeg se et smil.
Se på meg. Et ekte smil.
- Hallo? - Hvorfor har det gått en uke uten...
Det er ingen vits å prate med deg.
Jeg vil ikke forklare for deg...
eller be om noe.
Jeg vet ikke hva du holder på med.
- Jeg tenner en sigarett. - Jeg burde ikke være nær deg.
- Hvorfor? - Derfor, Maurice.
Du skal være som du selv vil.
Jeg sier det igjen. Jeg krever ikke noe av deg.
Hva vil du med oss? Jeg ville befri deg fra problemene dine-
- gjøre deg økonomisk sterk, så livet ditt kunne være litt lettere.
Alt jeg vil er at du skal ha det bra, kanskje til og med være lykkelig.
At du skal være den du vil være.
Jeg mener ikke at du skal forandre livet ditt. Det må du selv ville.
Men om du vil, så er tiden rett for det.
Vi har noe spesielt, men du våger ikke gi deg hen.
Jeg ville gi deg muligheten, men du våger fremdeles ikke å flykte.
Min reise er over. Jeg blir her. Alt er bra.
- Nødtelefonen. - Jeg er advokat Agnelet.
Jeg ringer angående en klient, Agnés Le Roux.
Hun ringte meg i går kveld. Jeg er redd hun har prøvd å ta livet sitt.
Hun svarer ikke. Dere må sende en sykebil.
- Adressen hennes, takk. - Boulevard Saint-Roch 28.
- Hallo? - Sa du Boulevard Saint-Roch?
- Ja, men jeg tok feil. Det er... - Boulevard Carnot? Vi har Le Roux der.
Ja, det stemmer. Jeg blander dem alltid sammen. Unnskyld meg. Takk.
Ja, vi er hos henne. Vi magepumper henne.
- Er hun utenfor fare? - Ja, pillene var ikke så sterke.
Men hun forteller ikke hvor mange hun tok.
- Er hun ved bevissthet? - Ja, det er hun.
En gang til.
Men hun kan forsøke igjen.
En som kjenner henne må ta seg av henne.
Det er ingen god ide i hennes tilstand.
- Sa du at det er moren hennes? - Hun vet at vi ringte deg.
Hun må hvile. Hun er veldig trett.
- Nektet hun å treffe meg? - Ja.
Ha meg unnskyldt.
Unnskyld, men du kan ikke bli her.
- Kan jeg treffe overlegen? - Det er meg.
- Blomstene er døde. - Ikke så rart.
Du har jo nøkler.
Jeg går ikke hit om ikke du er her.
- Les, hvis du vil. - Nei, det vil jeg ikke.
- Du vil forstå meg bedre. - Jeg vil ikke lese det.
- Hvorfor? Er du redd? - Nei, jeg er ikke redd.
Hva er det da?
Kom an. Les det. Les.
"Jeg er syk, men jeg vil ikke ha noen behandling..."
"Diagnosen er tydelig, kuren også."
"Men om jeg faller som løvene, så kanskje min tid er her."
"Hvilken grunn har jeg til å tvinge meg selv til å bli."
Jeg vil ha deg.
Vi kan dra av sted over helgen, du og jeg.
Lov meg å ikke gjøre noe dumt.
Jeg venter.
Jeg lover.
- Går du? - Ja, etter at jeg har sjekket tven...
og at det er mat i kjøleskapet.
Det er Agnés, legg igjen en beskjed.
Det er Biancatti fra bilverkstedet. Ring meg angående Range Roveren.
Det er Agnés, legg igjen en beskjed.
Hei, søta, det er Colombe. Når kommer du til Paris?
- Vær så god og sitt. - Takk.
Pengene på Mademoiselle Le Roux' konto er overført til din.
Jeg vil også si opp bankboksen hennes.
Og plassere pengene på din konto?
Ja, og overfør kontoen min til kontoret deres i Vevey.
- Veldig bra. - Det blir enklere for meg.
Min reise er over. Jeg blir her.
Alt er bra. Jeg vil at Maurice tar seg av alt.
Agnés Le Roux og kasinokrigen
En kvinne forsvinner
Agnés Le Roux's mor har ikke hørt fra henne på 4 måneder.
Kasinoets skjebne hengte på den savnede arvingens andeler
Fratoni kjøpte min datters stemme, ikke andelene hennes.
Agnelet dømmes til 30 måneder for å ha rigget avstemningen
Unnskyld at jeg tar imot deg i møterommet.
Vær så god og sitt, fru Le Roux.
Takk for at du tok imot invitasjonen min.
"Møte" er vel mer passende.
Jeg vil snakke rett ut.
Du har framført klager mot politiet.
Det er en uvanlig handlemåte og krever en forklaring.
Datteren min ble myrdet av Maurice Agnelet.
Jeg klaget fordi politiet ikke gjorde jobben sin.
Alle etterforskere er nå pensjonert.
Datteren din forsvant for over 20 år siden. Hvorfor dra opp alt igjen?
- Hva er det du vil? - Jeg vil at saken gjenåpnes.
Det er umulig. Den ble avsluttet.
- Nå er den foreldet. - Jeg vet hvordan man kommer rundt det.
Agnés lik ble aldri funnet.
Jeg trenger bare saksøke Agnelet for å ha gjemt liket.
Han flyktet utenlands. Han må stilles for retten.
Loven har gjort sitt.
- Han er i Panama. - Han har rett til å leve livet sitt.
Unnskyld meg, fru Le Roux, men...
det er kanskje på tide å innlede sorgprosessen.
Jeg tillater ikke at Agnés' morder går fri. Jeg kan ikke.
Gikk reisen fint, herr Agnelet?
Herr Agnelet. En kommentar.
Skal du bevise din uskyld?
Det har gått 30 år siden forsvinningen. Jeg vet ikke hva retten vil.
Renée Le Roux har anklaget meg Det fins ingen sak mot meg.
Jeg har ikke prøvd å holde meg unna i Panama, som visse påstår.
Jeg er ikke redd. Jeg er uskyldig.
Ble Agnés myrdet? Hvor? Når? Hvordan? Ingen vet.
Uten lik, intet drap. Jeg håper at hun lever. Takk.
Mine damer og herrer i juryen. 26. oktober 2005-
- gjenopptar retten anklagene mot Maurice Agnelet.
Han tok pengene fra stemmesalget...
Han løy og oppga motstridende konti-
- i de transaksjoner han gjennomførte uten Agnés Le Roux's samtykke.
Hans forklaring på hennes forsvinning er ikke overbevisende.
Det skjedde under en langhelg som de planla å tilbringe sammen.
Han har ingen alibi mellom 27. oktober og 2. november 1977.
Den perioden da Agnés forsvant.
Ingen kan bekrefte at han har befunnet seg på de steder han har oppgitt.
Mine damer og herrer i juryen. Disse fakta kan påvise at Maurice Agnelet-
-drepte Agnés Le Roux for å tilegne seg-
- 3 millioner francs, som de hadde fått fra Fratoni-
-og det utgjorde motivet til mordet.
Slipp oss fram, takk.
Har du noen kommentarer?
- Prøv å sove litt. - Kan ikke. Jeg har ikke noe å drikke.
Hvorfor ble du ikke i Panama? De hadde ikke utlevert deg.
- Jeg ville ikke virke skyldig. - Innser du ikke at alle er imot deg?
- Kommer din mor? - Nei, hun nekter å å vitne.
- Francoise bekymrer meg. - Hun vil ha sin hevn.
Og da blir du uten alibi. Hva gjør du da?
Jeg vet ikke. Vi får se.
Fullt navn, fødselsdato, yrke og hjemmeadresse?
Jeg heter Francoise Lausseure, født 15. mars 1940.
Jeg bor i Nevis i Karibia. Jeg har ikke noe yrke.
Sverger du å si sannheten? Rekk opp hånden og si at du sverger.
Jeg sverger.
- Hvor vil du jeg skal begynne? - Hvor du vil, frue.
Maurice kunne alltid få meg til å le.
Vi møttes på en filosofi-forelesning på universitet i Monaco.
Vi var gode venner den gangen.
Da vi møttes i begynnelsen av 1970-tallet ble jeg forelsket i ham.
Kjente du til forholdet hans til Agnés Le Roux?
Maurice mente at sex fikk jorden til å gå rundt.
Det var en måte for ham å føle seg vellykket på.
Jeg så aldri Agnés som en rival. Jeg er frisinnet.
Hørte du om selvmordsforsøket hennes?
Alle kvinner rundt Maurice prøvde å ta livet av seg.
Til og med jeg prøvde, og jeg er ikke den depressive typen.
Hvordan reagerte du da hun forsvant høsten 1977?
Agnés var borte. Jeg tenkte ikke mer på det.
Om hun var der eller ikke hadde ingen betydning for meg.
Var du i Genève med Maurice 27. oktober 1977?
Nei.
Han spurte om jeg ville tilbringe helgen med ham.
Jeg sa ja, men han sviktet meg i siste sekund.
Han gjorde alltid det.
Hvorfor har du tidligere oppgitt at du var i Genève med ham?
Fordi han ba meg gjøre det. Det er vanskelig å nekte ham noe.
Jeg innrømmer at jeg løy. Jeg syntes ikke det var så alvorlig.
Vil herr Agnelet komme fram til vitnebåsen?
Ba du Francoise Lausseure gi deg et alibi for 27. oktober 1977?
Nei. Jeg bodde på Hotel de la Paix sammen med Francoise Lausseure.
Hun nekter for det. En av dere må lyve.
- Absolutt, ærede dommer. - Takk, herr Agnelet.
Fru Lausseure, drives du av hevnlyst?
Jeg nærer intet hat mot denne mannen.
Vi hadde det veldig bra sammen, og veldig dårlig også.
Jeg ville treffe ham hele tiden.
Jeg var kanskje heldig. Jeg opplevde samme følelsesstormer som Agnés...
og jeg er fremdeles her.
Herr Agnelet, får jeg ta et foto?
Ja.
- Takk, ha en hyggelig kveld. - I like måte.
- Hva? - Nei, ingenting.
Har du sett hvordan Renée stirrer på meg? Hun ser på meg, men ser meg ikke.
Hun er blind på ett øye.
Jeg har støtt på gale kvinner, men hun tar prisen.
Hun har vært ute etter meg i 30 år. Jeg er faktisk mannen i hennes liv.
Syns du det er morsomt?
Hallo?
Hvorfor har det gått en uke siden... Jeg skal ikke måtte forklare...
- Jeg vet ikke hva du holder på med. - Jeg røyker en sigarett.
Jeg burde ikke være nær deg.
- Hvorfor? - Fordi, Maurice...
Du må få være den du er.
Jeg sier det igjen. Jeg krever ingenting av deg.
Fru Le Roux, vær så god og kom fram til vitnebåsen.
Du er Renée Le Roux... Du trenger ikke sverge eden.
Vær så god.
Jeg har i 30 år villet ha denne rettssaken.
Jeg kjempet, leide detektiver...
Jeg solgte alt jeg eide.
Mange mødre hadde gjort det samme om de hadde hatt råd.
Jeg er trangbodd...
Jeg treffer ingen mennesker. Jeg passer min egen husholdning.
Jeg vil ikke miste fokus på målet mitt.
Og i dag har jeg oppnådd det målet. Jeg tror på rettferdigheten.
Agnelet vet hva som skjedde med Agnés. Han var hennes demon.
Hun var ikke sånn som hun ble skildret. Hun brydde seg ikke om penger.
Hun var forblindet av denne mannen.
Agnés var ung og vakker. Hun elsket livet.
Jeg er disponert til å tro at hun var gravid da hun døde. - Stemmer det?
Takk, frue. Du kan sette deg.
Datteren min har blitt fratatt sin grav-
- og en dag begraves Agnelet på en kirkegård.
Takk, frue.
Før vi fortsetter rettssaken, tar vi en pause på 15 minutter.
Herr Agnelet, i februar 1978, når ingen hadde hørt fra Agnés på tre måneder-
- overførte du penger fra hennes konto til din egen. Hvorfor?
Jeg ville beskytte pengene hennes fra moren hennes.
Hun prøvde alltid å underslå arven hennes.
Jeg oppbevarte pengene i sikkerhet på kontoen min.
Hvorfor advarte du ikke Agnés i stedet for å ta over hennes aktiva?
Det trengte jeg ikke. Agnés hadde betrodd meg pengene.
Det var det hun ville.
For henne var det en symbolsk gest-
-at et kjærestepar deler pengene.
Men du er vel klar over at å overta 3 millioner francs-
-kan være et motiv til mordet.
Et motiv betyr ikke at en forbrytelse har blitt begått.
Det fins ingen som helst bevis på Agnés' død-
-på hennes drap, eller min innblanding.
Tvil må tjene min klient. Det er et av våre juridiske prinsipper.
Om det fins minste tvil, så må man frikjenne.
Alle reiser seg!
Rettssaken fortsetter. Vær så god og sitt.
Jeg ber de tilstedeværende om å være stille når dommen leses opp.
Herr Agnelet, reis deg.
Her er svarene på spørsmålene som ble stilt til juryen.
På spørsmålet: "Ble Agnés Le Roux myrdet?"
- svarte juryen "ja", med en majoritet av 8 stemmer.
På spørsmålet: "Er Maurice Agnelet skyldig i mordet?"-
-svarte juryen "nei".
På spørsmålet: "Er Maurice Agnelet skyldig i medvirkning til drap"-
- "ved å leie noen til å utføre forbrytelsen?" svarte juryen "nei".
Herr Agnelet, du er frikjent fra anklagene.
Rettssaken er avsluttet.
Det er skandale!
Hvor er stokken min?
Hvem har tatt stokken min?
Agnés?
Gå og hent Agnés.
Agnés... se på mamma.
Ett år etter å ha blitt frikjent av retten i Alpes-Maritime-
-ble Agnelet, etter anke, dømt-
-til 20 år for drapet på Agnés Le Roux.
I 2013 fordømte Europadomstolen-
- det franske rettsvesenet for at man krenket grunnleggende friheter-
- siden den anklagede ikke forsto årsakene til sin dom.
I 2014 skjedde en tredje rettssak i Rennes.
Agnelets sønn anklaget ham for å ha drept Agnés Le Roux i Italia.
Retten dømte ham nok en gang til 20 år.